Ondřej Vaculík
Z NEVYDANÝCH POVÍDEK A ESEJŮ
Autoři videí a fotografií: Dana Mojžíšová, Markéta Mojžíšová a Jiří Hubený
![IMG_4296.JPG](https://static.wixstatic.com/media/c7b145_ac3304056c504f2a9753f351f114a8b8~mv2.jpg/v1/crop/x_0,y_384,w_2166,h_2509/fill/w_265,h_304,al_c,q_80,usm_2.00_1.00_0.00,enc_auto/IMG_4296_JPG.jpg)
Ondřej Vaculík představuje povídku Průzkum Rudolfovy štoly, ukázku z rukopisu novely Člověk jménem Rour, jehož jednotlivé kapitoly vycházely v časopise Listy, a čtení doplňuje fejetonem Vzpomínka na Slávka Blažka, sociálního ekologa, filosofa a psychologa.
“Náš kocour Rour si vydobyl pověst dobrého člověka. Je mourovatý, má bílý čumáček a na tlapkách bílé ponožky, takže vypadá krásně. Jak běží šedavou krajinou, nebo se smráká, jeho čumák zdáli svítí. Onehdy přišel a zvláštně voněl. To není kočičí vůně! To je vůně lidská! To je vůně paniččina! A není to vůně špatná, milý Roure. Lehký a patrně i drahý parfém...” píše novinář, fejetonista a komentátor Ondřej Vaculík v dosud nevydané novele s názvem Člověk jménem Rour.
Příběhy o člověku důchodového věku, jenž se někdy chová jako kocour, a o kocourovi Rourovi, jenž je někdy více člověkem než kocourem, o jejich soužití v boudě na periferii města i společnosti, vycházejí na pokračování v dvouměsíčníku Listy.
Ondřej Vaculík je jako jediný ze synů Ludvíka Vaculíka literárně činný a na rozdíl od svého otce se od začátku devadesátých let angažuje v politice; v Hořovicích, kde žije, je nyní místostarostou. Psát začal ve třinácti letech. První povídky a fejetony komentoval jeho otec slovy: “No vidíš, za chvíli budeš umět i pravopis.” Začal publikovat v samizdatových soborech v 80. letech 20. století, po roce 1990 nastoupil do Literárních novin jako redaktor publicistických stránek a později zástupce šéfredaktora. Uplatnil se také jako rozhlasový autor, věnuje se kulturní i společenské publicistice. Vydal tři knihy, publikuje v Mladé frontě Dnes, Literárních novinách a v Deníku Referendum.
Co si myslí o aktuálním dění v naší společnosti a jak by ho komentoval jeho “tata”, sděluje nám prostřednictvím svých fejetonových Ranních úvah, které vysílá rozhlasová stanice Vltava.
Fejeton Ondřeje Vaculíka Bouda si můžete přečíst na
https://www.novinky.cz/kultura/salon/clanek/fejeton-ondreje-vaculika-bouda-18113
Další kapitolu z knihy Člověk jménem Rour s názvem To byl den pátý na
http://www.listy.cz/archiv.php?cislo=173&clanek=031756
Více textů Ondřeje Vaculíka najdete v archivu časopisu Listy
![ondrej_vacul%C3%83%C2%ADk2_edited.png](https://static.wixstatic.com/media/c7b145_0e44274456f842b09b1c08a75a660aed~mv2.png/v1/fill/w_350,h_294,al_c,q_85,usm_0.66_1.00_0.01,enc_auto/ondrej_vacul%25C3%2583%25C2%25ADk2_edited.png)